Ikke rør noe, Casper. Jeg er straks tilbake, ok? Ta imot.
Casper! Ikke rør noe, sa jeg. Denne urnen er veldig farlig.
-Unnskyld, pappa. -Ingen fare, kamerat.
Jeg vil slippe å se deg skadet. La oss sette den tilbake igjen.
-Ja. -Ålreit.
Pappa? Føler du deg bra?
Pappa?
Casper, skatt? Bestefar er på telefonen.
-Hei, bestefar. -Okkultselskapsgallaen er i kveld.
-Wow. -Først skulle jeg ikke gå...
...da jeg må stå i butikken, men organisatoren ringte og ba meg komme.
Jeg skal få en hederspris med pokal og alt. Min første pokal noensinne.
-Gratulerer, bestefar. -Noen må stå i butikken i mens.
-Mamma da? -Hun jobber og dere er alle jeg har.
-Hva sier du, gutt? -Beklager, men jeg har fotballtrening.
-Jeg holder laget sammen liksom. -Ok, jeg kan vel alltid bruke...
...troféhyllen til stammemaskene mine. Lykke til med fotballen.
-Takk, bestefar. Ha det. -Ha det.
Det er en vakker soldag i dag. En sånn dag da intet kan gå galt.
-Fotball, Casper? -Mareritt. Jeg har ikke vært der...
Jeg vet det, skatt. Det er tøft, men det har gått 15 år.
-Om han stenger en dag eller to... -Han kan ikke gjøre det, det vet du.
Jeg kan ikke, ok? Det hviler en forbannelse der.
Skatt. Ikke glem lunsjen din og husk hva jeg gjorde med skorpen.
Jeg skar dem akkurat som du vil ha dem. Gå nå og var en snill gutt.
-Skatt, ikke glem tannbeskyttelsen! -Det er ok, mamma.
-Ok, skatt. Ha det! -Ha det.
Best å være på den sikre siden.
Når ørnen eter ilderen, legger man merke til de seksuelle undertonene.
-Veldig kreativt, Lucy. -Takk, herr Duffy. Jeg hjerte ørner.
Det er også kreativt.
Herr Galloway. Så hyggelig at du behager oss med ditt klossete nærvær.
Godt formulert, sir.
-For en kul skisseblokk. -Jeg drodler med blyant.
-Ok? -Drodler med blyant?
Det neste kvarteret skal dere skrive et dikt om en sjalu hai.
Det blir nok spennende.
Herregud, så jeg lillefingeren din røre ved Charlottes kne?
Til din informasjon sa hun at skisseblokken min var kul.
-Hvorfor ikke bare be henne ut? -Det skulle nok Patricks muskler like.
-De er så store. -Bedre enn bare å tegne henne.
Sier jenta som dater lærerassistenten Burt. Hva er greien?
-Modenhet og felles poesiinteresse. -Modenhet?
Han som i et dikt sammenlignet håret ditt med varme pølser? Er det ham?
-Ja, og? -Det er latterlig!
Burt, har vi fått herr Galloways semesteroppgave ennå?
-Nei, sir. -Som jeg trodde.
Innser du at du ikke har levert semesteroppgaven ennå, herr Galloway?
Ja, jeg innså det, for den er her. Jeg endrer bare noen ting.
-Hva? -Å skrive er å skrive om.
Har jeg ikke fått den i morgen, stryker jeg deg.
Ingen fare.
-Jeg er ferdig. -Jeg vet det.
Og slutt med drodlingen din, for guds skyld!
Jeg liker ikke drodling. Sa jeg ikke det? Ingen lapp der jeg skrev det?
Drodlet jeg aldri en lapp med den informasjonen? Slutt å drodle.
Jeg vet ikke hva jeg skal skrive. Jeg må nok bo hos mor for alltid.
-Spise hennes kjøttboller til jeg dør. -Skriv hva som helst.
Jeg skrev et skuespill som het "feministsneglen". Duffy ga meg A.
-Hva? -Se, mine venner.
-I prima stand fra 1970. -At du kan tjene penger på kopper.
Selge og bytte, forrige uke fikk jeg en bobil.
I kveld har jeg en stor last som skal av sted til polske koppselskapet.
Min onlinevirksomhet blomstrer. Jeg skal tjene penger i bøttevis.
-Casper, hva gjør du etter eksamen? -Jeg vet ikke.
-Sprøtt. -I kveld blir det 1700-talls poesi...
...og en liten japansk chardonnay. De passer veldig godt sammen.
-Til da. -Minuttene føles som kniver i øynene.
-Burt, jeg har noe du må eie. -Jaså, hva?
Man vet aldri når man trenger en pølsekopp.
-Hvor mye? -Du får en spesialpris på 100 dollar.
-Jeg har 80. -Det virker, takk.
-Kniver i øynene, Becky. -Det er som dop.
-Ha det, gutter. -Vi ses, Burt.
Se, der er pokalen til den store hatmatchen i kveld.
Jeg husker min første. Den beste dagen i livet mitt. Mest forbedret hygiene.
En sann historie.
-Så ekkelt. -Jeg lukter utrolig nå.
-Casper, hva er det? -Pokalmannen der borte.
Bestefar skal hente en pokal i kveld og vil at jeg skal passe butikken.
-Hva svarte du? -Jeg sa at jeg hadde fotballtrening.
-Gikk han på det? -Hvorfor le? Jeg er flink til det.
-Jeg kan holde i griseskinnet. -Her kommer den!
-Au, armen min. -Godt fanget, Casper.
-Jeg tok den. -Et bilde.
-Legg det opp, Becky. -Absolutt.
Hei, søster. Jeg er forelsket i Lucy Winthrow.
-Hennes ørnedikt var ganske sexy. -Hei Daz, klar for kampen i kveld?
-Touchdown er mitt mellomnavn. -Bra, for jeg hater Wildcats.
-Hei, Lucy. -Stikk, taper.
-Du skal bli min. -Han er så irriterende.
Pass, stinker.
Daz, hvis du vil ha pokalen i kveld må du sende ballen til meg.
-Er du full, Patrick? -Faen ta deg. Tenk raskt, Galloway.
-Ok. Hold opp. -Chill, Daz.
Jeg kødder bare. Kom igjen, jenter. Vi gjør som babyen og drar ut.
Vogna venter.
-Ha det, Lucy. -Ha det, Lucy.
-Takk, Daz. -Vi er som en familie.
Vi tar oss av hverandre.
-Familie... Vi er som brødre. -Ja, og hvem vil spise burritos?
-Jeg. -Prøv chilien så får du hva du vil.
-Vi har en deal. -Pokal-typen.
-Kommer du, Casp? -Vet dere hva? Gå i forveien.
-Jeg må fikse noe. -Selv skyld.
Hei, bestefar.
Hei, gutt. Hva gjør du her? Hadde du ikke fotballtrening?
Jeg dro blindtarmen ut av ledd. Dessuten er vi familie.
-En bror stiller opp for en annen. -Skal du passe butikken?
-Om det hjelper deg. -Det er herlige nyheter.
Det er ikke hver dag jeg får en hederspris fra Det okkulte selskap.
-Ok... -Jeg gir deg den lille rundturen...
...og forklarer...reglene.
Et, lukk aldri under åpningstidene.
To, sørg for å låse når du går.
Og tre...
Ikke under noen omstendigheter får noen komme nær den urnen.
-Forstått? -Ja...absolutt.
La meg fortelle en historie. Din oldefar, Gilbert Galloway...
-...fanget onde ånder. -Som i Ghostbusters?
-Snarere en demonknuser. -Helvete.
Den urnen inneholder restene av den ondeste-
-og mest ondskapsfulle ånden av dem alle.
-Hva skjer om den går i stykker? -Ånden plager den som frigjør den.
Man må ha respekt for den, ellers blir ens liv et levende helvete!
Men bare slapp av. Du er trygg...
-...så lenge du ikke tabber deg ut. -Ok.
Vel, jeg må stikke.
-Så fort? Er det sant? -Jeg har en lang kjøretur foran meg.
Dypt!
-Blindtarmen min, ødelagt. -Husk reglene...
...så løser det seg. Jeg setter virkelig pris på det, Casper.
Bestefar, jeg... Situasjonen er under kontroll!
Jeg klarer ikke dette. Herregud...
Herre...
Bare ett sekund. Jeg trenger en greie.
Er det deg, Charlotte? Bruker du også tannbeskyttelse? Jaså?
-Jeg også. Ja, det er litt pinlig... -Casper?
-Hei. -Hva gjør du her?
Jobber. Men ikke så hardt, for det er dustete. Jeg tar det rolig, for jeg...
-...er en kul fyr. -Jobber du her?
Jeg passer butikken for bestefar.
Casper, selvsagt. Bestefaren din prater alltid om deg.
-Gjør han? -Jeg kommer ofte hit.
Det er så kult her. Hvorfor har jeg aldri sett deg her før?
Liksom aldri? Vet du hva? Jeg var nok bak-
-og jobbet med de riktig ekle greiene.
-Charlotte, dette stedet er ekkelt. -Ok, jeg skal bare betale for boken.
-Vet du hva? Den er på huset. -Nei.
Jo. Se det som en gave til en trofast kunde hos Occult Barn.
-Takk. -Ingen årsak.
God dag, sir. Jeg tar tre bøffeltestikler, takk.
-Lucy, vi er ment for hverandre. -Hva?
-Gjeng, hva holder dere... -La deg være alene i skrekkabinettet?
Skrekk? Med skrekk mener du vel plettfri? Det er vel det du mener?
Plettfri, akkurat. Det var det jeg hadde tenkt å si.
Casper, hva vil bestefaren din ha for den koppen? Den ville dratt inn gryn.
Det er en urne og den får ikke selges eller røres.
-Kom an, alt kan forhandles. -Nei, ikke den.
-Det burde den være. -Det kommer den ikke til å bli.
-50 dollar? -Den er veldig kul.
-Syns du? -Ja.
Jeg spurte bestefaren din om den, men han bytter alltid tema.
Jeg vet ikke hvorfor han gjør det.
-Char, skal vi dra eller? -Ja, et øyeblikk.
-Casper skulle vise oss en kul urne. -Skulle jeg?
-Du burde slutte å røyke gress. -Patrick, du er en idiot.
-Jeg kan ikke. -Ikke kast bort min tid. Jenter.
Vent, nei... Jeg mener at dere ikke får gå før dere har sett den.
-Virkelig? -Ja da.
Herregud...
Forsiktig, Casper. Han er ikke den mest atletiske.
Jeg har ventet så lenge på å få se den. Forsiktig, Caspie.
-Ikke mist den. -Den er uvurderlig.
Skynd deg, dust.
-Smil. -Rolig, Becky. Den er farlig.
-Får jeg røre den? -Ok.
Hånden din.
Slapp av, Casp. Har du en kvast og litt teip så fikser jeg den.
-Vi er forbannet nå, Seth! -Ikke sant, Casper?
Nei. Urnen inneholdt en ond ånd som unnslapp og forbanner en!
Som at de ser i øynene begår selvmord og vender tilbake som zombier?
-For en grusom ting å si. -Zombier føles så uttømt.
Ikke en vanlig zombie, men en som er besatt av askedemonen i urnen.
-Så halvt zombie, halvparten demon. -En så kalt zemon.
-Bedre. -Det er ingen spøk.
-Du er en spøk. -Istedenfor å spise hjernen...
-...gir den en sugemerker. -Ja!
Og da vil man drepe seg selv også, og så blir man en zemon.
-Så klart. -Det er ulogisk.
Så kan man forføre dem ved å kline og da blir de ens slave.
-Jeg liker den orale besettelsen. -Alt burde begynne ved midnatt.
-Det er så klisjéaktig, Seth. -Ok, ti da?
-Ja, ti funker for meg. -Vi har kamp da.
-Ti er for tidlig. -Det virker.
Gjenoppretter vi ikke forbannelsen før daggry er vi fordømt for evig.
-Det må være for evig. -For en grusom forbannelse.
-En grusom forbannelse. -Er alle med?
Én, to, tre, forbannelse!
-Lyn! -Så sprø du er.
-Vi må finne et tilfluktsrom! -Du er nifs.
-Nei. -Jo.
-Ut alle sammen! Ut med dere nå. -Slapp av, Casp, det er ok.
-Ikke gråt. -Jeg svetter i øynene bare.
-Nå drar Paddy Wagon. -Vi ses siden, Casper.
Ikke noe kommer til å skje. Det hadde vært kult, men det gjør det aldri.
-Takk igjen for boken. -Ingen problemer.
-Ha det. -Vi ses, Casp.
Jeg er lei for det, herr onde urne. Jeg fikser ditt lille hjem straks.
Vær så god, grusomme, onde askeånd. Jeg sa jeg skulle fikse huset ditt.
Der.
Vi er så ferdige.
-Hei, skatt. Middagen er klar. -Ikke tid, forbannelse.
-Hjemmelagde kjøttboller. -Hvor er hammeren, mor?
Under oppvaskbenken. Bestefar ringte i dag og var så stolt av deg.
Du er så flink, skatt. Casper? Casper?
Hva er det, Becky? Jeg barrikaderer meg før ti, du da?
En date? Undergangen er nær! Den kommende undergangen!
Vet du ikke... Hvilken leppestiftsfarge er best? Rødt.
Ja da, ta electric fuchsia! Jeg bryr meg ikke om dine leppstiftproblem!
Ingen øyenkontakt etter ti, ok?
Fiks en timer.
Ingen øyenkontakt, ingen zemoner.
Barrikaden ferdig.
Bra, bare ni minutter igjen.
Nei, jeg trenger proviant! Man kan aldri ha for mye mais.
-Bestefar er på telefonen. -Herregud. Hei bestefar.
-Hvordan gikk det i dag? -Det var utrolig.
-Ikke noe dårlig skjedde. -Det er utrolig her også.
-Pokalen min. -Gratulerer, bestefar, men jeg må dra.
Jeg er et vinblad, skjør og svak. Til jeg ser deg, min veldige gran.
Om jeg kunne farge en kappe laget på din kjærlighet.
Da ville jeg som blad tippe over mitt tre.
-Den er briljant. -Er den? Jeg tenkte å endre bladene...
...til en skjørere metafor. Det er en begynnelse iallfall.
-Jeg ville ikke endret noe. -Ikke? Takk.
Hva med om å ta festen til balkongen og tenne faklene?
Den årlige hatmatchen har begynt. Patriots er tilbake i den røde sonen.
Passer de til Paddy Wagon som fikser pokalen for dem?
Det skal vi finne ut. Fansen er ville liksom cheerleaderne.
Se hvordan pokalen skinner.
Proviant, sjekk. Toalettpapir, sjekk.
Dopapir, men ingen latrine. Jeg trenger en latrine!
Mamma, hvor er min vaskebøtta? Mamma?
Wock n' Rolle.
-Casper. -Nei! Nei...
-Har du røykt gress, Casper? -Er du kvalm? Selvmordstanker?
-Ikke bytt tema. Har du røykt gress? -Nei, jeg har ikke røykt gress.
Hvorfor oppfører du deg som en narkotikabruker da?
Noe ille skjedde i butikken i dag. Fint at du ikke har begått selvmord.
-Ikke tøys om sånt, Casper. -Unnskyld, mamma.
Så fint, skatt. Vi får prate om det etter badet mitt.
-Jeg elsker deg. -Og jeg elsker deg, mamma.
Det hviler ingen forbannelse over oss.
-Øynene dine er majestetiske. -Burt.
Hadde vært det for arrogant av meg å si...
...at jeg er opp over ørene forelsket i deg?
Wow, jeg ville ikke si arrogant, snarere for tidlig.
-Jeg flytter etter eksamen. -Ja, altfor tidlig.
-Det er vinen som snakker. -Ingen fare.
Wow.
-Da vil jeg utbringe en skål. -Ok.
Til min elskede Becky. Og skjønnheten i alle våre felles stunder sammen.
-Og dermed vil jeg si adieu. -Adieu.
Jeg vet ikke hvorfor...
Herregud...det er ikke sant.
Det går ikke.
Håpløst.
Tar de poeng nå, er pokalen deres.
Se på meg. På tide å skinne, Tony. Du får den på to, ok?
Det kan du banne på. Ta ballen denne gangen.
-Mist aldri ballen. -Ok.
Nå begynner det.
Nå snakker vi! Patriots, baby! Patriots!
Jeg elsker deg, Tony! Touchdown!
-Tony løper inn og dytter... -Jeg føler at jeg trenger denne.
-Hvor skal du? -Tony, receiveren...
...spidder seg selv med det første nedslagsskiltet.
-Tony spiddet seg selv! -Patriots!
-Tony! -Booyah, baby! Booyah!
-Hvorfor? -Det er så deilig.
Så sykt!
Det er umulig. Herregud...
Jeg må stikke.
Det er det jeg kaller en touchdown. Nettopp!
Er dere klare? Go...
-Charlotte, jeg er redd... -Nå kjører jeg pennen i øyeeplet.
En kniv eller noe...
Så dumt.
Hei, det er Seths superkoppebar. Legg igjen beskjed så ringer jeg tilbake.
Håpløst.
Jeg sa at det var greit, Becky.
Er alt som det skal der inne?
Mamma?
Si noe, mamma. Jeg kommer inn og det kan bli merkelig.
Mamma...
Tving meg ikke til å bruke den!
Nei!
Ekkelt...
Nei... Mamma?
Mamma? Mamma?
Vær så snill...
Søren også. Si at det er en anstendig pyjamas.
-Vi er virkelig lei for det, mister. -Herregud...
-Hun kom ingen steder fra. -Blås i hagla, vi var på andejakt.
-Kaliber 12. -Gi meg den. Jeg må skyte litt.
-Dette føles rett. -Nei! Nei!
-Nei! -Casper!
Det er så godt å se deg. Mamma ble en zemon...
-...jeg løp og nå er hun død. -Herregud, jeg er så lei for det.
-Hvorfor har du en armbrøst? -Burt er...jeg vet ikke akkurat hva...
-...men du hadde rett, forbannelsen. -Jeg visste at det ville skje.
-Og de andre? -Kampen!
-Faen også... -Vi har alvorlige problemer.
Hvis vi er riktig stille, kanskje de sovner igjen.
Løp!
Vi må vekk! Skynd deg!
-Skjer dette virkelig? -Vi må finne Seth.
-Hva er det for svar, idiot? -Kan noen bære meg?
Kondisen min er for dårlig!
Seth! Kom an, vi må dra!
-Jeg fant telefonen hans. -Han er ikke her.
-Vi må først forstå hva som skjer. -Som betyr...
-En forbannelse hviler over oss. -Unnskyld at vi ikke trodde på deg.
-Så alt vi sa i butikken skjer. -Jeg husker ikke engang hva vi sa.
Alle vi ser i øynene tar livet av seg, vender tilbake som zemoner...
-...og vil drepe oss med sugemerker. -Hvem sitt dumme ide var det?
-Min feil. -Men man kan forslave dem med å kline.
-Min feil. -Jeg skal gå og bæsje.
Han var med mammaen klokken ti.
Zemon-angrep!
-Unnskyld. Trodde du var en zemon. -Nei, det er bare hjernenedkjøling.
Lucy er i leiligheten min. Vent, er dette en slags inngripen?
-Hvor har du vært? -Var nødt til å sende pakken min.
-Si at du ikke traff noen. -Heldigvis...
Da jeg sendte pakken til Polen spurte en fin jente om veien.
Jeg tror hun var svensk. Så traff jeg en heler ved veikanten-
-som ga meg en god pris på noen høyttalere. Så hjalp jeg en dame.
-Hun var en ekte GILF. -GILF?
-Ja. En bestemor jeg vil... -Det holder.
Så fylte jeg muggene mine med slush. Den røde så klart.
Så hadde jeg et morsom samtale med kassahjelpen om de fæle kringlene.
-Så kom jeg hjem. -Så mange da du postet en pakke?
Jeg glemte nesten. I butikken kom en hippie inn og kjøpte en salsakringle.
Så snakket vi kopper og det førte til heng med kameraten hans, Tito.
Så røykte vi en feiting og siden kom jeg hjem.
-Og hvor mange av dem så du i øynene? -Alle. Det er et karaktertrekk.
Hei.
Vi kommer til å dø, alle sammen!
Det er ok, det er en av hippiene. Du er så stein at du har blitt blå.
Pass varene mine, folkens.
-Hvilket røykbrøl. -Han er en dragezemon.
Nei, vær så snill.
-Hodet var et godt valg. -Takk.
-Så forbannelsen er virkelig? -Ja, vi må vekk. Nå.
-Bestefar har bøker som hjelper. -Jeg går ikke tilbake til butikken.
-Feil tidspunkt å være slitsom på. -Vet du hva...
-Vi burde kanskje dra. -Ja.
Har du fortsatt bobilen du byttet mot koppene?
Seth! Hør på meg. Hvor er nøklene til bobilen?
-På skrivebordet. -Jeg har dem.
Ta et våpen, alle sammen. Dette kommer til å gå tregt.
-Kastestjerner? -Ja, de var billige på nettet.
På tide å knuse.
Slåball.
-Slipp meg ut! -Heia oss!
-Vent! Hvor er Casper? -Jeg løser det.
Vi kommer!
-Casper, de har funnet oss. -Jeg klarer ikke dette, Becky.
-Kom an. Vi må fikse dette. -Mamma kommer likevel ikke tilbake.
-Jeg vet det. -Nei, jeg vil ikke...
Vi klarer dette, ok?
Ta opp kjevla og vær klar til å knuse zemonræv som en ekte mann.
-Seth da? -Han er i bobilen med de andre.
-Jeg tar med litt papir. -God ide.
Det blir ikke bedre enn dette.
Jøss... Herregud...
Dette er ille.
Det er riktig ille.
Milde Matilde...
-Kom an! -Skynd dere!
-Den starter ikke!
-Paddy Wagon! -La meg prøve!
-Si zemon. -Du må definitivt legge det opp.
-Vær så snill, Patrick... -Du må gjøre noe.
Ha det, Charlotte.
-Slipp henne! -Jeg tror at dette funker.
Ja, nettopp.
-Bare kjør. -Hold dere fast. Kom an!
-Takk for hjelpen, Patrick. -Jeg er sulten.
-Skynd deg, stinker. -Jeg gjør så godt jeg kan.
-Kan du bare la ham være? -Hvem sin side er du på, Char?
-Vær stille, alle sammen. -Kom an.
-Bestefar! Hva gjør du her? -Jeg kom hjem for å sette opp pokalen.
-Hva har hendt med urnen? -Den gikk i stykker.
-Sier du det? Dette er ille. -Jeg visste det.
Men det kan håndteres.
-Bra. -Det er riktig bra.
Lås døren.
Jeg begynner å bli flink til dette.
-Hva pokker er det? -En zemon.
Fortell akkurat hva som skjedde da dere ødela urnen.
Ok, så vi spøkte om en forbannelse som handlet om at vi så på folk-
-og da skulle de ta livet av seg og vende tilbake som zombiedemoner.
-Så kalte zemoner. -Og glem ikke sugemerkene.
Og fikser vi det ikke før soloppgang er vi fordømt for evig.
-Dere er merket! Ånden! -Vi spøkte bare med Casper...
-...barnebarnet ditt. -Man tøyser ikke om forbannelsen!
-Jeg er enig. -Det siste du sa da den siste asken...
-...traff bakken kommer til å skje. -Jeg visste at det var ille.
Denne boken kan hjelpe oss.
Ånden har brent inn en ny regel rundt forbannelsen i boken.
Så kult.
Den er så blank.
-Herregud, bestefar! -Vi så på ham hele tiden.
Det er en så komplisert forbannelse.
-Gi meg boken. Ennå fins det håp... -Kan noen gjøre noe?
Dette er så ironisk...
Vi har selskap.
Han er ikke min smak. Hva skal jeg gjøre?
-Herregud... -Hold ut, bestefar.
Din oldefar...
-Den er i hans... -Hva?
-Du må grave. -Grave hvor?
Du må...grave...
Bestefar... Bestefar, nei! Bestefar...
Bestefar...
Nei!
Casper.
Casper, vi må flytte ham før han blir en zemon.
-Vi løser dette, kamerat. -Beklager, Casp.
-Ok, hvor skal vi legge ham? -Jeg har en ide.
-Hva har vi? -Urnen inneholdt en ond ånd...
-...som hjemsøkte disse traktene. -Caspers oldefar fanget den.
-Han var en helt, Casper. -Hva? Kan vi fikse dette nå?
Ja, men vi har mye å gjøre før soloppgang.
Som er om seks timer og 13 minutter.
Ok, så for å fange ånden igjen må vi gjenskape urnen med følgende ting.
Først trenger vi aske fra den tidligere urnen.
-Jeg har den. -Bra. En ny urne å fange ånden med.
Jeg så noe der borte.
Ok, så trenger vi en hodeskalle for å lukke urnen med-
-og et hjerte fra en padde for å få liv i den.
-Hvor finner vi en hodeskalle? -På antroposofien. Kan du, vet du.
-Fortsett. -Så trenger vi en klokke...
-...fra åndens forrige eksorsist. -Det må være Caspers oldefar.
-Noen ideer? -Han het Gilbert Galloway.
Vi sjekker det på biblioteket.
-Så vi må tilbake til campus. -Trodde det stedet var verdiløst.
-Krysse av urnen på listen. -Døren!
-Hun virker være en lykkejeger. -Ok?
Å, nei. Akkurat da jeg trodde at det ikke kunne bli sykere.
-Våpen, vi trenger flere våpen. -Ok, gjør valget ditt.
-Jeg vet hva jeg skal ha. -Ok.
Her er skytevåpnene mine og dette er kulene mine.
Se hva jeg fant. Bestefar lot meg prøve dem. Det fantes fire tidligere.
Vi kan ikke flykte herfra!
-Bakdøren, følg meg! -Skynd dere!
Ikke stopp meg nå.
-Der røyk zemonen. -Lucy, pass deg. Hopp inn.
-Takk! -Bestefar, boken.
Nei! Nei! Bestefar! Nei, vær så snill...
Nei, Daz! Nei, ikke gjør det.
-Bestefar! -Kom an, vi drar.
Casper, jeg er virkelig lei for bestefaren din.
Takk.
-Nå holder det. Stopp bilen! -Ok.
-Hva er det? -Nå holder det. Vi stikker, Char.
-Nei, Patrick. Vi må holde sammen. -Vi drar nå, Charlotte.
-Hva? Nei, jeg drar ikke. -Jeg vet at det vært en tøff kveld...
...men jeg syns at vi redder oss selv.
Vi kan begynne om på nytt. Bare du og jeg, akkurat som før. Hva sier du?
Har du feiloppfatninger? Patrick, vi går ikke i niende lenger.
Hvorfor skulle jeg flykte med deg etter hvordan du oppførte deg i kveld?
Ja da. Bare glem det. Og glem oss.
-Ok? Du har valgt side. -Dette handler ikke om sider!
Klart det gjør. Jeg gjør det lett for deg. Bli med dine pysevenner...
-...mens jeg drar til grønnere marker. -Jeg ville ikke gjort det.
Hold kjeft, stinker. Vi ser hvor langt dere kommer uten en leder som jeg.
-Patrick, ikke gjør noe dumt nå. -Patrick? Hvor skal han?
-Det er ikke sant. -Og til din informasjon, Char.
Eneste grunnen til at vi var sammen var for å få ha en trekant med Lucy.
-Så ekkelt. -Ha det, tøyter!
-Herregud! -Hjelp!
Herregud...
-Jøss... -Han er død.
-Betyr dette at du er singel? -Seth, det er ikke morsomt.
-Så klart at det gjør. -Det var det jeg trodde.
-Vent, hørte dere? -Hva? Nei.
Herregud!
-Det var dem som drepte mamma. -Er det der en pumpehagle?
-Hold dere fast! -Hvordan bruker man disse?
Dra ut sikringen og kast den.
Hei, demon-hillbillies! Dette er for mamma!
-Så kult! -Jeg har aldri gjort det der før.
-Jeg likte det nesten. -High five, Lucy.
-Det var nære på. -Hvorfor stopper vi?
Dårlige nyheter.
Hadde jeg visst at vi skulle oppleve dette, hadde jeg fylt tanken.
Ok, det er isolert. Det er bare en kar som halvsover foran TV-en.
-Fantes det noen snacks? -Er du alvorlig, Seth?
-Jeg har munchies. -Ok, da dytter vi.
Klar? To, tre...
Rapporter kommer inn om selv- forvoldte skader over hele byen.
Men nå, tilbake til musikken.
Bare så du vet det er jeg ikke så flink med sånne situasjoner.
Vi spiller kule og gir ham 20 dollar for bensinen, unngår øyenkontakt-
-og stikker. Ingen stor greie.
Ok, ingen kan se øynene mine gjennom denne.
-Vi får håpe det. -Ja. Ok...
Der er signalet. Støtt meg.
Hallo og god kveld, sir. Vi tar bensin for 20 dollar.
-Fin bobil. -Det kan du banne på.
-Den malen som en katt. -Få se prisen på de der.
Vet du hva? Jeg har dem nok alt i lilla, så...
-De er for små for mitt ansikt. -Det blir 20 da.
Jeg fikk noe i begge øynene mine da du gjorde det.
-Det stikker i øynene mine også. -Sier dere?
-Min motoroljeutstilling! -Nei, unnskyld.
-Ungdom! Ingen respekt for historie. -Nei, ikke gå ut.
-Tid for Plan B. -Har vi en sånn?
-Rydd opp etter dere! -Sånn ja, Seth.
-Casper. -Hånden din.
Du trampet på ryggen min, ditt misfoster. Stikk av!
Takk for bensinen.
-Seth, skynd deg! -Jeg kommer!
-Ikke vakkert, men vi klarte det. -Jeg kom til å se ham i øynene...
...men jeg hadde maske, så det burde være ok.
Folkens.
Nei, nei, nei...
Faen! Disse maskene virker ikke i det hele tatt.
Vi fikk iallfall bensin.
Ok, Seth og Lucy. Dere går til biologilabben og fikser paddehjertet.
Charlotte og Becky, biblioteket. Finn ut alt dere kan om Gilbert Galloway.
-Casper, du blir her og vokter. -Perfekt. Hodeskallen, da?
-Jeg vet akkurat hvor de har den. -Vi burde holde sammen.
-Nei, vi holder oss til planen. -Det kommer til å kry av zemoner...
-...og vi så hva som skjedde Patrick. -Vi har ikke tid, Casper.
-Jeg advarte dere fra begynnelsen. -Hva mener du med det?
Ingen hørte på meg om urnen, og se hvordan det gikk.
-Det er urettferdig. -Jo, jeg ville ikke engang ta den ned.
-Vent, skylder du på meg? -Det er ikke det jeg mente.
Kom an, Becky.
Det var ikke det jeg mente! Jeg...
Du gjør meg kvalm.
Bare ta det rolig. Vi er straks tilbake.
Det var ikke det jeg mente.
-Ok... -Så sykt.
-Aldri dissekert en padde før? -Nei.
-Det er faktisk morsomt, her. -Jeg tror jeg blir kvalm.
Etter det vi gått gjennom i kveld, er dette ingenting, jeg lover.
-Jeg tabber meg bare ut. -Umulig, for du er perfekt.
-Syns du det? -Ja, på alle måter. Gjør det nå.
Når vi har printet ut, går vi tilbake til bilen og ser gjennom alt.
God plan. Casper mente ikke det han sa.
Jeg vet. Stakkaren, han har alt mistet moren og bestefaren i kveld.
-Hva skjedde med Caspers pappa? -Han døde foran ham som barn.
Og det skjedde på Occult Barn. Siden har butikken vært hans største skrekk.
Wow, det forklarer en hel del.
Var det en kråke? Eller en ørn?
-Radioen roer meg nok ned. -Alle er døde! Alle er døde!
Nei!
Hvordan føler du deg? Med Patrick og alt.
Jeg har prøvd å finne en måte å gjøre slutt med ham på så lenge-
-at jeg aldri innså at det ville være så fælt.
-Vi stikker før noe fælt hender oss. -Ok, jeg henter papirene.
-Voilà. Et paddehjerte. -Det er så lite.
Jeg vet det. Ok...takk.
-Du er enorm. -Josh?
For en overraskelse, herr Galloway. Drodler du på en forbudt parkering?
-Professor Duffy, hva gjør du her? -Jeg rettet prøver...
...og la merke til at sin ikke lå i haugen.
Du er i stor fare. Dra hjem, lås døren og vinduene, gjem hunden.
Er dette enda en svak unnskyldning hvorfor du ikke har levert oppgaven?
-Nei, sir. -Bra, for jeg stryker deg.
-Se på meg når jeg prater. -Stol på meg, det vil du ikke.
Se på meg, sa ja. Jeg er eldre, selv om jeg ser godt ut for min alder.
Jeg kommer aldri til å se på deg. Aldri.
-Har du røykt gress, gutt? -Nei! Det er bare gress, ikke gresset.
-Hvorfor sier dere eldre alltid det? -Bra.
Jeg vil bare at du flytter kjøretøyet til en godkjent parkeringsplass.
-Sir? Du må tenke gode tanker, ok? -Det skal jeg. Må dra et sted nå.
Nei, Duffy! Vent!
Ok...
La meg ta meg av dette. På tide å forføre og forslave.
Hei, Joshie. Kom og se meg danse.
Du...
-Fram med leppene, store stygging. -Dette er nok ingen god idé.
-Det virker. -Gjør det?
Ok...ta på nesen din.
-Ok, hopp opp og ned. -En zemonslave.
Så søtt. Ok, slutt.
Nå klør du meg på ryggen.
Dette minner meg om den kvelden da pappa var bortreist. Hendene dine...
Hvordan kunne jeg glemme hendene dine, Josh? Jeg elsker det!
-Ikke se sånn på meg. -Ja...
Ok, nå holder det. Flytt deg!
Joshie, på tide å dusje.
Hvorfor gjorde du det, Seth? Han hadde kunnet være slaven vår.
-Ingen zemonslave skal røre min jente. -Hvem har sagt at jeg er jenta di?
Tenk glade tanker, Duffy.
Zemontid. Herregud...
Smak på dette, Duffy!
Den står i fri!
Herregud, dette er så ekkelt!
Jeg klarte det.
-Jeg gjorde ham til min slave. -Er det sant?
Casper.
-Er det professor Duffy? -Ja, han klarte seg ikke.
Jeg vet at det ser ille ut og jeg skal ikke lyve...
...men jeg klarte å redde bobilen.
Jeg er også veldig lei for for det jeg sa tidligere.
Jeg mente det ikke. Vi er alle rammet, og uten dere...
...hadde jeg definitivt ikke klart meg så langt. Så takk.
Holdt jeg i den hele tiden?
-Casper du har litt hjerne i ansiktet. -Hjerne? Hvor, her?
-Den er ganske stor. -Ja, overalt.
Det er litt mer...
Løp!
Hill deg, Maria!
-Hvor er Dazzle? -Hvor er han?
Razzle-Dazzle, baby! Kjør! Kjør!
Du hadde rett, Casp. Det krydde av dem på skolen.
Dro du deg i skrittet? Skrittet. Har du dratt deg der?
-Nei, jeg er litt tungpustet. -Ok.
Jeg går og hviler litt.
-Jeg er så trett nå. -Zemoner er ganske sexy iblant.
Ok, vi ser hva vi har. Dette var alt vi fant om Gilbert Galloway.
-Se på fotoet, det likner deg. -Vi vet også hvor han er begravet...
...men det var alt vi kunne grave fram.
-Grave fram, akkurat. -Hva?
Det siste elementet, lommeuret. Han har sin egen klokke.
Bestefar sa noe om oldefar. Det virket som nonsens, men det er det ikke.
Vet dere hvor han er begravet? Han ble begravet med lommeuret.
Det er det bestefar prøvde å si. Vi må grave opp oldefar.
-Bokstavelig talt i natt med spader. -Er det sant?
-Hvor skal vi? -Dagger Cliff-kirkegården.
-Skynd deg, Seth. -En gravlund midt i zemonforbannelsen?
Litt av en trøst.
-Daz, hva holder du på med? -Sjekker utsikten, hva ellers?
Det ser ut som at du har tenkt å hoppe ut av vinduet.
-Ja! Hopp skal jeg! -Nei! Ikke tenk tanken engang, Daz!
-Slipp meg! -Daz, hva pokker gjør du?
Hva er galt med deg?
Ok, ja da... Min jakt på hodeskallen gikk ikke så lett.
Dazzles mislykkede hodeskalle- og zemoneventyr.
Det var zemoner overalt og skallen var ikke der den skulle være.
Til slutt så jeg zemonene spille fotball med den.
Zemonene så meg og kastet skallen. Jeg tok den og jeg begynte å løpe.
-Det virker ganske smidig. -Jeg ble grådig, Becky.
Zemonen Tiffany så på meg, så kom jeg på hele forføringsgreia-
-og bestemte meg for å prøve. Jeg trodde at jeg hadde kontroll,-
-men det var hun som forførte meg. Tungen hennes snurret rundt.
Så, pang! Så ga hun meg en snopper og jeg bare: "Du ga meg en snopper."
-Vent. En snopper? -Ja, sugemerke på pikken.
-Ok, fortsett. -Så jeg tok tak i puppene hennes...
-og kastet henne så langt jeg kunne. Jeg kaller det mitt puppekast.
Zemonene begynte å jage meg og resten kjenner dere til.
Alt jeg kan tenke på nå, er å ta livet av meg.
-Nei! Hold opp! -Hold opp med det der.
Jeg kan ikke noe for det.
-Plutselig ble jeg livredd. -Vi lar deg ikke ta livet av deg.
Ok. Fins det noe salve her? Det brenner virkelig på pikken.
Hodeskalle, sjekk. Paddehjerte, sjekk. Urne, sjekk. Aske, sjekk.
-Det er bare ett element igjen. -Tenk at vi graver opp oldefar.
Jeg kan ikke fatte at bestefar er død.
Bestefaren din trodde virkelig på deg, og det gjør jeg også.
-Gjør du? -Ja.
Jeg syns at du er spesiell.
Lucy?
-Jeg vil at du skal tilgi meg. -Hvorfor?
Dette. Jeg kunne ikke holde meg!
-Razzle-Dazzle, baby! -Suicidal gærning kommer!
-Han kommer til å ta øksa! -Dukk!
Jeg slo akkurat min beste venn i ansiktet med en spade.
Daz slo meg i hodet. Jeg tror at jeg blør.
-Seth, se på dette. -Hva i helvete...
Folkens, jeg kom akkurat ned til kisten.
Jeg vil offisielt gjøre klart at jeg ikke er sulten lenger.
Gilbert, dette er din oldesønn. Trist å treffes sånn.
Uret. Lommeuret.
Vent! Vent!
Burt?
-Skal det forestille et dikt? -Tilbake, alle sammen.
Ser ut som ytterligere en jobb for zemonforføreren. Hallo...
...zemon-Burtie.
Hold opp med det!
Hold opp med det der umiddelbart. Skam deg. Du valser inn her-
-og gir Lucy av alle et sugemerke og oppfører deg som en tølper.
-Det virket ikke. -Du hadde fine bevegelser...
-...og det var riktig bra. -Jeg anstrengte meg virkelig.
-Toppen. -Burt, jeg går gjennom mye nå...
...og om du virkelig elsker meg, må du gi meg plass.
Jeg vet hva det er. Jeg vil bare at du skal gå, vær så snill.
Gå vekk.
Unnskyld...
-Jeg tror at det er på tide nå. -Nei.
-Jeg vil alltid huske paddehjertet. -Ikke si sånt, Lucy. Alt blir bra.
Det var så lite.
Nei...
Nei!
-Seth, vi må gå nå. -Jeg blir her for alltid.
-Seth, hun blir en zemon. -Det er ikke Lucy mer.
-Klart at det er. Hei, Lucy. -Seth.
Vent. Jeg lærte av den beste.
Fram med den, Hot Lips. På tide å forføre og forslave. Jeg går inn!
-Å, nei. -Ekkelt.
Det virker. Jeg tror at det virker.
-Hev hånden. -Det virket.
Min yndlings-zemonslave. Se på det.
Jeg vil presentere dere for min nye skatt.
Zemonslaven Lucy. Jeg tror at vi er sammen nå.
Så søtt, men kan vi gå nå?
Hei. Hvor er Daz?
-Oppe i treet med biene. -Du er allergisk mot bier, Daz.
-Du er allergisk mot bier. -Dødelig allergisk.
Men jeg har alt sagt at jeg ikke kan stoppe meg.
Hvorfor? Hvorfor biene? Øynene mine og nesen min!
Nesen min og ørene mine...
Alt bortsett fra bier! Biene! Bier!
Casper. Lov meg en ting...
Hva som helst, Daz.
Lov meg at du legger det opp.
Jeg lover.
Nei!
Vi må dra. Solen er på vei opp. Skynder vi oss ikke, er vi fordømt.
Vi må ta oss av Daz. Han vet planen og gjør nok alt for å stoppe oss.
-Jeg kan forsøke å forføre ham. -For risikabelt og ekkelt.
Takk for at du sa det. Det ville bli underlig og sosialt...
Vet du hva? Gå til bobilen og gjør dere klare. Jeg tar meg av Daz.
-Er du sikker? -Ja.
-Dra for gardinene og skap stemning. -Ja, det er bra for seansen.
Eneste måten å bryte forbannelsen på.
Takk for at du reddet meg fra bestefar, Daz. Du gjorde det rette.
Ålreit... Da setter vi i gang.
Det burde holde deg fast.
Ok.
Alt er fikset.
-Ok, jeg har løst det. -Så ifølge boken...
...må vi legge alle elementer i urnen og forsegle den med hodeskallen.
-Hvor er urnen? -Lucy hadde den vel sist.
Det var den Daz slo i hodet på henne. Den har gått i tusen knas.
-Har vi ingen urne? Toppen. -Hva gjør vi nå?
-Seth, du hadde rett. -Hadde jeg?
Mann vet aldri når man trenger en pølsekopp.
-En wienerurne. -Alle tar en gjenstand.
-Først trenger vi asken. -Jeg har den.
Fulgt av paddehjertet.
Deretter lommeuret for å skru tilbake tiden.
Og til sist hodeskallen å forsegle urnen med.
Ok. Kork den, Casp.
Nå gjelder det. Vær så snill, virk, herr pølsekopp.
-Virket det? -Så klart det gjorde.
Lucy er fremdeles en zemon.
Vi har ikke tid til dette. Hva skal vi gjøre?
-Vent, noe annet brenner inn i boken. -Hva?
-En asterisk. -Jeg hater dem.
-Hva står det? -For å gjenopprette forbannelsen...
...og slippe løs kraften må en av de fordømte...
-Må hva? Hva må vi gjøre? -Ofre sitt eget liv.
Vent, må en av oss ta livet av seg?
-Det er galt. -Det må finnes en annen måte.
-Tiden går. -Vent, Casper!
Daggry er nesten her.
Jeg gjør det! Tiden er knapp og jeg er den som forårsaket dette.
-Casper, det vår feil. Du får ikke. -Jeg må.
Casper, nei.
Alt blir bra, ok? Jeg lover, vær så snill.
Ok.
Seth, ta deg av jentene og mine lykkønskninger til dere to.
Jeg vet det.
Her.
Noe du kan huske meg med. Det var moro å bli kjent med deg i kveld.
-Er dette men? -Den er ment å være søt, ikke nifs.
Den er perfekt.
Takk.
Ok...
Tre minutter.
Casper, skal du ta livet av deg med en kjevle?
Nettopp.
-En armbrøst? -Har du noen bedre ide?
-Ok, det der funker. -Det gjør det absolutt.
Den blir utmerket.
Patrick? Pass opp!
-Becky! Nei! -Herregud.
-Patrick? -Lucy, ta deg av Becky...
...så tar jeg meg av Paddy Wagon.
Se, det er en fin jente der inne!
Becky, Becky...
-Becky, vent. -Ok, Casper.
Jeg kan ikke gjøre dette alene. Ikke forlat meg.
-Avslutt med et smell, Caspie. -Nei.
Jeg elsker deg.
Vær så snill...
Casper, pass deg!
Håndgranaten.
Hold opp!
Hva syns du om denne trekanten, Patrick?
Casper, fang!
Du må slippe meg, Dazzle. Snille...
Hjelp meg, bror.
Jeg vet at du er et sted der inne. Vær så snill, en siste gang...
Zemonen forsvinner i et boom!
Casper? Casper?
Våkn opp, jeg er her.
Casper. Hei, Casper. Vi klarte det.
-Vi lever, mann. -Er vi ikke døde?
Hvor er zemonene?
-Du klarte det, du reddet dagen. -For en lettelse.
Jeg er så stolt av deg, Casper.
-Bildene er borte. -Alt er som vanlig igjen.
-Ingenting har forandret seg. -Nesten ingenting.
-Virkelig? -Hva?
Nå har du en historie til Duffy, Casp.
Casper, du var så fin da du gikk over scenen.
-Faren din hadde vært så stolt. -Store nyheter.
Jeg ekspanderer mitt koppeimperium og har skaffet en ny partner.
Jeg har ansvaret for å gi hjemmesiden en mer forførerisk touch.
-Det gjør du. -Vær så god, herr Galloway.
Jeg hadde tenkt å gi dere A, men syntes at zemongreia var litt søkt.
Selv om jeg likte delen med eksosrøret. Herlig og sjarmerende.
-Lykke til, min 38. yndlingsstudent. -Takk, Duffy.
-Lykke til med framtiden. -Kan du ta et bilde, fru Galloway?
-Veldig gjerne. -Takk.
-Vent på meg. -Beklager, men jeg fikk en snopper.
-Si kjøttboller. -Kjøttboller!
Av med sikringen.
-Jeg skal bare fikse skjørtet. -Klar?
Ja.
-Casper, se. -Mine damer...
...jeg er ikke inne på trekanter mer, så la oss kjøre en firkant.
-For en taper. -Jeg vet det.
-Der slapp jeg unna. Vi drar. -Vi kjører!
Hei, ungdommer. Hvordan går det? Beklager at jeg ikke rakk dit...
-...men jeg var nødt til å være her. -Det er derfor vi er her.
Nå som vi har tatt eksamen, håpte vi at vi kunne bli ansatte her.
Er det sant?
-Skal dere passe butikken? -Må betale leiligheten på et vis.
-Det er et stort sted. -Utmerkede nyheter.
Flytt dere!
Er du klar?
-Hvor skal du? -På ferie. Jeg har ventet i 50 år.
-Ikke glem hovedreglene. -Hold åpent, lås når du stenger...
-...og gå ikke for nær urnen. -Og?
-Og pokalen din. -Akkurat.
Aloha, ungdommer. Jeg sender et postkort.
-Vel. Han så glad ut. -Han er ikke den eneste.
Prøver du gi meg et sugemerke?
Vi er så døde.